Översatt av Vajnis
- Xev. - Hej, Kai.
Vad för dig hit?
Jag hade en dröm och ville berätta den för dig.
Jag låg i sängen och sov, när någon slags... kraft kom in i mitt rum.
Vad för typ av kraft?
Jag vet inte. Inget jag kunde se, bara... känna.
Men den var mycket stark. Den ville att jag skulle ge mig, fullständigt.
Gjorde du det?
Nej. Jag var rädd. Men den var över- allt, kramade mig, gjorde mig... het.
- Och sen? - Och sen...
Och sen kom hon för att lura ner dig i sängen... helt meningslöst.
Det finns bara en stark kraft här på skeppet, Xev,
och du vet var den finns.
- Vad vill du, Stan? - Två saker.
Ett, jag undrar om någon annan än jag tänker på det faktum
att universum bara försvinner!
Jag tänker inte på någonting, när jag är nedfryst.
Ah. Xev?
Jag instämmer, vi borde tänka på det. Den andra saken, Stan?
Den andra saken.
Den andra saken... jag hittar inte min keps!
Bessimer 22 - borta.
Bessimer 37 - borta.
Anko 1 till 9 - borta.
Nermark 37 - borta. Waffo 3 - borta.
Stan, det är bara en keps.
- Nej! - Bessimer 7 och Lasak 1 - borta.
Det är inte bara en keps, jag har burit uniformen och kepsen
varje dag dom sista 9,5 åren.
Kaykuka 1 och Kaykay 2 - borta.
Blahsa 10, 11, 14 och 17 - borta.
Thornak-konstellationen - borta. Hela P3-systemet - borta.
Och min keps - borta! Okej? Det räcker nu, vi fattar!
Det är Mantrid, va?
Jag tror att det är det.
Jag menar, Mantrid, och hans drönare, kan inte äta upp hela universum, väl?
Med nuvarande hastighet, är det här universumet borta om 31,29 dagar.
All massa i universum kommer att omvandlas till Mantrid-drönare,
troligen kontrollerade av Mantrid själv.
Skitbra, eller hur?
Vi dör och omvandlas till den nya Divine Shadow?
Nej. Han kommer att vara... hela universum.
Alla saker, all materia,
varenda partikel kommer att omvandlas till Mantrid-drönare.
Du skämtar.
Nej. Även din kropp blir till Mantrid-drönare.
- Kan vi stoppa honom? - Hur då?
- Vi måste sticka härifrån. - Vart åker vi?
Till Dark Zone!
Det finns massor av ställen där dom två universumen möts,
och vi behöver bara hitta ett av dom och åka igenom som vi gjorde förut.
Vad tror du, Kai?
Jag tror... att vi har ont om tid.
Okej...
...då åker vi.
Jag hittar inte genomfartspunkten, Stan.
Nej! Nej, nej!
Inse det, benhög. Genomfartspunkten är också borta.
En sådan punkt är bara en plats i rymden. Hur kan den vara borta?
Ska en genomfartspunkt kunna existera krävs att vissa objekt
är exakt balanserade krafter på sin position,
vilket inte händer om objekten inte finns där längre.
Det kan inte vara det enda stället, det måste finnas fler.
Nej. Det finns inga fler punkter för överfart till Dark Zone.
Vi är fast i Ljusa Universum.
- Mantrid har stängt dörren för oss. - Så det finns ingen utväg?
- Ingen som jag känner till. - Det kan inte vara sant!
Profetian! Den sista av Brunnen G förintar Divine Orden,
du är den sista av Brunnen G, Mantrid är en del av Divine Orden,
så du kommer att döda honom, eller hur?
Divine Orden är förintad, och Mantrid är ingen del av den.
Och alla luckorna där ute är fulla av Mantrid-drönare, och inget annat?
Luckorna har omvandlats till Mantrid-drönare
men dom utstrålar inte ljus, så vi ser inte om dom rört sig någon annanstans.
Så... det är hopplöst. Vi har ingenstans att ta vägen.
Är det allt? Bara vänta på att han gör slut på universum och på oss också?
Det verkar så.
Det här är ditt fel. Det var du som tog oss till Mantrid.
Det är ditt fel att han fick insekts-själen och all sin kraft.
Och du bara står här och säger att vi inget kan göra?!
Men det räcker inte, kompis! Du ska hjälpa oss.
Precis i mitten av universum, vid punkten där det skapades...
råder allting under den stora osäkerhetsprincipen.
Den vadå?
I universums centrum är allting mycket osäkert.
Som betyder...
Som betyder... att det är osäkert vad som händer där.
Ingen har någonsin färdats till universums centrum och återvänt.
Men det kan finnas en väg till Dark Zone där, va?
- Folk har åkt dit och sökt en sån väg. - Ja, och vad...
Dom kom aldrig tillbaka.
Det låter ju förfärligt farligt, varför skulle vi åka dit?
För att om ni inte gör det, verkar ert öde vara... säkert.
Det här är ju som att gå från illa till värre, eller hur?
Nej. Det är att gå från illa till osäkert. Är inte det bättre än värre?
Var inte så säker på det.
- Stanley? - Åh! Xev.
- Vad gör du här? - Letar efter min keps, såklart.
Du lär inte hitta den i duschen.
Strålande. Jag kommer att dö utan min keps.
Jag menar, alla dör ju, men ni kommer att vara klädda.
- Har du duschat? - Vad ser det ut som?
- Det ser faktiskt ganska bra ut. - Stanley.
- Vänd dig om. - Javisst.
Vet du, Xev, jag kan vara den sista levande mannen i universum.
Alltså, är jag inte det nu, så blir jag det snart. Så, du vet...
Svaret är nej.
- Åh, kom igen, Xev. - Kommer inte på fråga nu, Stan.
- Stanley. - Ja, Lexx, jag kommer!
Xev, jag har tröttat på den här leken.
Det här kan vara sista chansen för oss båda två.
Jag vet, men det förändrar inte mina känslor.
Känslor? Vad, du spar dina känslor för någon som inte känner något alls?
Jag menar, jag har riktiga känslor.
Tänk bara på saken, Xev. Om två dagar är vi i universums centrum,
där vi troligen dör,
och gör vi inte det, dödar Mantrid oss några dagar senare ändå.
Xev, det är bara du och jag, det är allt, det är bara vi kvar.
Stan.
- Två dagar kvar? - Ja, två dagar kvar.
- Stan! - Inte nu, Lexx!
Vi pratar igen när det är en dag kvar.
Okej. Bra. Toppen.
Okej, Lexx, vad står på?
- Jag vill byta kurs. - Varför då?
- Jag ser ett nät, Stan. - Ett vad?
- Ett stort nät. - Var?
Rakt framför oss.
Jag ser ingenting.
Mina ögon ser det. Jag är rädd för nät, Stanley. Det kan finnas spindlar där.
Lexx, Lexx, Lexx, Lexx, Lexx!
Du är alldeles för stor för att behöva oroa dig för spindlar...
och om du ser så bra, kan du inte säga var min keps finns?
Jag vill svänga undan, Stanley.
Inte förrän någon berättar var min keps finns!
Jag måste svänga, Stanley, innan det är för sent.
Vad? Vad, Tweedle?
Jag kommer att åka in i nätet, Stanley.
Gör någonting!
Lexx - sväng nu!
Stan?
Kai?
790?
Kai?
790? 790?
790, säg något.
790?
Xev! Min söta! Är du okej?
Ja, det tror jag.
- Hur kom jag hit? - Inte en aning.
Jag vaknade nyss i min sovkammare och vet inte hur jag hamnade där.
Jag...
Vad?
Jag tycker inte om det här.
Stan!
Xev...jag kommer ihåg ljud, bilder.
Jag vet inte vad dom betyder, men det är nog inget bra. Jag tror du är i fara.
Ja, jag med.
Kai?!
Kai?
Någon... här?
Var är ni?
Kai?
Stan. Stan, vakna!
Stan! Vad är det här för nåt?
Säkerhetsvakts-slem.
Rör honom inte, Xev. Döda honom.
Var tyst, 790, jag är inte på humör.
Jag menar allvar, det gjorde jag även tidigare, men nu menar jag det verkligen.
Något konstigt har hänt med Tweedle. Om han lever är du i stor fara.
- Och hur vet du det? - Min robot-intuition säger det.
- Det har jag aldrig hört talas om. -Det är sant, Xev. Jag har det!
Jag hittar inga fysiska fel på honom,
annat än det uppenbara faktum att han är frånstötande på alla sätt. Dock...
Ja?
Hans hjärna verkar vara avstängd. Det finns inga tecken på kognitiv aktivitet.
Stanley Tweedle är verkligen hjärndöd.
Stan död? Nej.
Ja. Fast hans kropp ser levande ut.
Jag vill påpeka att för Stanley Tweedle,
är hjärndöd ingen större förändring från hans normala tillstånd.
Fortsätt, 790. Vi måste ta reda på vad han har för fel, och du gör ditt bästa.
- Vart ska du gå? - För att se vad som händer utanför.
Snälla, Xev, håll dig här, och håll dig vid liv.
Snälla, Lexx, öppna! Jag måste gå ut och se var vi är.
- Kommit på något? - Inget.
Jag vet inget annat att göra, så jag försöker med det här.
Ja! Vi elektricifierar Stan!
Det kanske gör skillnad.
Åh, det gör det. Några tusen volt steker resten av hans nervsystem
och stänger ner hans ruttnande kropp för gott.
Jag rekommenderar det verkligen.
Har du inga känslor för Stan?
Bara yttersta förakt. Mina positiva känslor är reserverade för dig.
Jag vill inte döda Stanley, Jag vill bara kicka igång hans hjärna.
Det kan inte misslyckas, Xev.
Antingen vaknar Tweedle och du är glad, eller så dör han och jag är överlycklig.
Ja, så där, ja... ge han bara!
- Titta! - Det är bara störningar. Sluta inte.
Det är bara nervryckningar. Ignorera dom och stek honom.
- Nej, han försöker säga något. - Cu... cor... Kai.
- Stan, Stan, vad menar du? - Cu... cor... Kai.
Stan. Sakta ner. Samla dig och säg det.
Cu... Kai.
Sa du... Kai?
Cu cor Kai.
Kalla på Kai?
Kai.
Klipp tråd?
- Klipp tråd till Kai? - Ja.
Stanley - Stanley! Stan, jag vet inte var Kai är. Kan du säga det?
Gån-gen.
Gången.
Huvud... nerv... knuten. Parallell gång.
Jag förstår dig inte.
Jag gör det. Han menar en gång som går parallellt till Lexx primära nervknut.
Fort... den dödar oss.
Vad, Stan, vad dödar oss? Stanley, vad dödar oss, säg det!
- Han andas fortfarande. - Vilken otur.
Vi borde avbryta uppdraget, återvända till Tweedle och döda honom omedelbart.
Du hjälper inte till.
Tänk på saken, Xev! Tweedle, en urblåst dåre, gör först
den otroliga liknelsen att Lexx primära nervknut är parallell med den här gången,
sen avyttrar han den informationen till oss i ett totalt hjärndött tillstånd!
Tycker du inte att det är konstigt?
Du underskattar alltid Stanley.
Omöjligt.
Kai?!
Det är ett trick. En Tweedle-fälla!
Kai?
Kai!
Var försiktig, Xev.
Kai, vad har hänt?
Vad är det här?
Nej, rör honom inte, han kan vara farlig!
Vad ska vi göra då, lämna honom så här?
Välj alltid roboten före den döda mannen.
Okej, Stan sa... klipp tråden.
- Hur kom jag hit? - Säg det du.
Du vet inte det?
Nej. Stan sa att du var här. Han bad mig hitta dig och klippa tråden.
Var är Stanley?
Åh, Xev. Kai. Robot.
Stan.
Xev?
Är du okej?
Ja. Jag mår fint. Hur mår du?
Hur kom jag hit?
Jag drog hit dig från toaletten.
790 sa att du var hjärndöd.
Och jag står fast vid det.
Kan någon säga vad som hänt.
Hur visste du var Kai fanns?
- Ursäkta? - Ja, du talade om var han fanns.
- Jag gjorde vad? - Minns du inte?
Nej.
Du sa åt mig att klippa tråden, minns du det?
Klippa vad?
Lugn ett tag nu. Ingen av oss minns vad som hände, eller hur?
Det sista jag minns är att jag stod på bryggan när vi körde på anomaliteten.
Jag med.
Älskling, något är snett här. Jag känner det i varenda krets.
Skärmen.
- Vad är det med den? - Den var helt blank.
Jag försökte flyga en mygga till utsidan, men Lexx öppnade sig inte.
Lexx?
Var är vi?
Vi är 1,5 dagars resa ifrån centrum av universum, Stan.
Och vad hände när vi körde in i det stora nätet?
Jag fastnade ett tag, men lyckades ta mig ur det, och jag mår bättre nu.
Är det allt?
Jag mår mycket bättre nu.
Hörde du?
Fråga Lexx om han fick några skador.
Lexx, fick du några skador?
Nej, Stan.
När vi nu närmar oss universums centrum,
kanske den stora osäkerhets- principen börjar påverka oss.
Det vore ju bara toppen!
Vi är inte där än, så den ska inte påverka oss.
Vad som är säkert är att vi påverkas av Tweedles inkompetens-princip.
Det räcker nu, 790!
Han stod där! Allt han behövde göra var att vända Lexx,
och han bara stod och väntade på att nån skulle hitta hans keps!
790, det får vara nog med Stan-gnäll, och det är en order!
Jag är ledsen.
Glöm det.
Så, om den stora osäkerhetsprincipen inte påverkar oss, vad var det då?
Vad tror du gör att 790 inte kommer åt sina egna närminnes-kretsar?
Ännu ett mysterium.
- Vad var det? - Gör något!
Jag vet inte vad jag tänkte på.
Jag sa att du skulle glömma det, Stan.
Ögon. Playback, ögon.
Det där var kusligt.
Så, vad gör vi nu?
- Det är så jävla läskigt! - Jag håller med.
Nu är det bara 1,5 dagar kvar tills vi når universums centrum,
och jag vill inte lämna bryggan obemannad tills vi är där,
vi måste vara beredda på att agera fort om något mer märkligt inträffar.
Bra idé.
Lyssna inte på honom. Han har bevisat att han inte kan agera överhuvudtaget.
Och det som har oss har honom. Vi kan inte lita på honom.
Kan du ge dig nån gång!
Lägg av, annars hamnar du på hyllan.
Lyssna... jag tar första skiftet. jag är skyldig dig det. Gå du och sov en stund.
Ja, jag är faktiskt ganska trött.
- Är inte du det? - Nej.
Okej då.
Kai? Något som stör dig?
Det som stör mig är saknaden av vad som hände.
Ja, samma här, absolut.
Jag skulle aldrig paralyserats med kepsen på mig.
Blev du aldrig paralyserad när du levde?
Nej.
Vakna! Vakna, Xev!
- Vad? - Jag hörde ett ljud.
Vad för ljud?
Det fanns där, och när du vaknade försvann det.
Det lät som ett språk - ett okänt språk jag inte kunde förstå.
Jag tror att det kom från bryggan.
Låt mig få följa med!
Stanley. Stanley?
Xev.
Jag trodde du skulle stanna på bryggan.
Jag var här, tills jag hörde det där ljudet. Skrämde skiten ur mig!
Ja. Jag och 790 hörde det också, därför kom jag hit.
Ja. jag tror det kom därifrån.
Jag vet inte.
Jag har jobbat på en idé. Jag fick den när jag såg Kai med roboten. Titta nu.
- Lexx... var är jag nu? - På bryggan, Stan.
- Och vad gör jag? - Står där med kvinnan.
- Precis. Var kom jag ifrån? - Från en gång.
- Vilken då? - Det minns jag inte.
Ibland kommer han inte ihåg, men...
Lexx, visa oss när vi kom till bryggan nyss.
Som du beordrar, Stan.
Okej, Lexx. Och nu, visa vad som hände när du körde på det stora nätet.
Som du beordrar, Stan.
Han kan göra det, jag vet att han kan det.
Okej, Lexx, en gång till.
Lexx är kanske inte jättesmart men han grejar det till slut, eller hur, Lexx?
- Jag gör vad du beordrar, Stan. - Duktig pojke.
Alla beredda?
Skippa ceremonin och sätt igång, Tweedle,
och tro inte att jag faller för ditt lilla dubbelspel.
Jag vet att du både är ond och besatt av något värre än ondska!
Visst. Okej, Lexx, visa oss vad du har.
Jag vill byta kurs, Stanley.
Inte förrän någon säger var min keps är!
Jag måste vända om, Stanley, innan det är för sent.
Vad? Vad, Tweedle?
Lexx, sväng nu!
Och då slocknade Lexx med.
Det säger inte mycket. Alla saker som hände efteråt, då?
Tweedle som sa var Kai fanns, och trådarna i Kais ansikte.
Den där "Klipp tråden"-grejen, och dom konstiga ljud jag hörde.
Det enda jag accepterar av allt detta är att Tweedle går omkring och är hjärndöd.
Jag är inte tillfreds!
- Vi ska vara glada att vi lever. - En del av oss.
Jag hatar att erkänna det, men jag tror roboten har rätt.
Det stämmer inte.
Vad säger ni om att ta en titt utanför?
Lexx, öppna dig, hör du mig?
Jag förstår inte det här.
Lexx, visa oss vad du ser utanför.
Stanley. När Lexx ser något, vad händer med det?
Jag menar, bilden den får i sitt öga, var hamnar den?
Där.
Lexx har många ögon.
Om jag lyckas koppla ihop 790 med en av dessa synnerver
kanske vi kan fånga en visuell signal från Lexx.
Det måste vara den rätta.
Vad var det?
Jag vet inte, men Lexx är inte glad.
Titta in i 790:s ögonskärm.
Är det vad Lexx ser?
Från just det här ögat, ja.
Lexx bröt sig aldrig fri från nätet. Det kontrollerar honom.
Hur då?
Den kanske lever eller nåt.
Det är smart. Den fick oss nästan, men avbröts av något.
Så, varför kontrollerar den inte oss?
Helt klart är den... Tweedle. Döda honom omedelbart, Kai!
När vad-det-nu-är var i Kai, kanske den blev förvirrad.
För att Kai visade sig vara död.
Den fick en mot-reaktion till mitt döda tillstånd,
och kunde inte fungera korrekt förrän tråden till mig klipptes av.
Och den måste ha kontrollerat dig, Stan, åtminstone ett litet tag.
Därför visste du var Kai fanns.
Ja, förmodligen. jag menar, jag hade inte kontroll över mig själv.
Den verkar behöva en direkt koppling till nätet.
Den måste vara kopplad rakt in i Lexx hjärna.
Precis som den försökte med dig, Kai, och med dig.
Lexx hjärna ligger inbäddad över bryggan. Där hittar vi den som kontrollerar honom.
Det här är ingen vanlig best, den saken är klar.
Jag menar, fejkar bilder, och använder Lexx röst,
och den där projektionen... jag trodde jag fick svar, men blev manipulerad!
- Vi blev alla manipulerade. - Det är vi fortfarande, av Tweedle.
Knäpp igen ett tag nu, va, 790?
Åh, den är smart. Mycket, mycket smart.
Det måste vara där uppe nånstans.
Vi hittar den aldrig i den röran.
Jag ser den. Den är där! Klipp av tråden, Kai!
- Är du okej? - Ja.
Stan, försök igen!
- Säg åt Lexx att skjuta! - Ja.
- Lexx? - Ja, Stanley?
Skjut, Lexx! Bryt dig ut ur nätet!
Snyggt, Lexx!
Så, om vad som helst kan hända vid universums centrum,
kanske det finns en chans att du blir levande igen?
Det kanske är möjligt, eller kanske omöjligt. Det får vi se.
Jag tror snarare att du hittar döden, än att jag hittar liv.
Varför då?
Liv är ett svårare tillstånd att uppnå än död.
Om vi kommer dit och jag överlever och du blir levande... välkomnar du det?
Jag vet inte. Jag måste leva för att tänka så, och jag lever inte.
Okej, men om du skulle bli levande igen,
och om du tänkte och kände som en levande person igen,
skulle du då... välkomna det?
Jag vet inte.
Har någon sagt åt dig att du är den mest frustrerande mannen som finns...
jag menar, icke-levande.
- Nej. - Det är du.
Om universum nu går mot sitt slut, så kanske jag...
ska låta Stanley få mig.
Stanley skulle välkomna det.
790? Du var på golvet. Du kunde ha sett den!
Jag hade inget intresse av att se den, kvinnan som styr min uppmärksamhet.
Tweedle förtjänar ingen hjälp av mig.
- Godnatt, Kai. - Godnatt, Stanley.
När lång tid är det kvar innan vi kommer till centrum av universum?
1 dag, 2 timmar, 13 minuter och 11 sekunder, love pumpkin.
Jag är faktiskt lite trött. Jag tror... jag lägger mig ett tag.
Jag ska vara din kudde.
Nej, det ska du inte. Du tar över vakten åt mig.
Xev, älskling, snälla!
Min robot-intuition signalerar igen, och jag gillar inte vad den säger!
Hej!
Xev, vad gör du här?
Åh, du vet...
Vad är det?
Jag är bara rädd för vad som händer när vi kommer till universums centrum.
Jag med.
Det kanske finns en möjlighet för oss?
Jag önskar att det finns det. Jag tror inte det. Det är läskigt.
Vi hittar något sätt att klara oss ur det här? Visst?
Ja. Ja, det gör vi. Kan någon göra det, är det vi.
Är det något annat du ville prata om?
Ja, det är bara en dag kvar tills vi är framme.
Det är det.
Och...
Och....
Och jag trodde att du ville att jag skulle...
Vad?
...låta dig få det.
Trots allt betyder det så mycket för dig,
och jag vill inte att du dör utan det, med tanke på
den lilla tid som finns kvar.
Så lite tid kvar. Så lite tid kvar.
Översatt av Vajnis.